EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag såg den där Spinks klå honom sista gången i Vegas.
Han blev alldeles för självsäker.
Du skulle ha sett hans min när han lämnade ringen.
Matchen mot Norton också. Ali hade inte en chans.
Norton är tuff.
Blev bara inträngd i hörnet med handskarna runt öronen.
Norton bröt Alis käke.
Jag kommer ihåg det.
Jag såg en intervju med Alis tränare.
Han sa att han inte visste vad som var fel.
Tandskyddet kom ut blodigt.
Norton fick in många slag...
men det var helt otroligt.
Det är inte lätt att bryta käken på en människa.
Jag kan försäkra dig om...
att det kräver övning.
Hej... Välkomna till Oregon.
Tack.
Jag heter Holden Ford. Det här är Bill Tench.
- Vi är från FBI... - Kan jag få något att dricka?
- Visst. Kaffe? - Kaffe går väl bra... antar jag.
- Kan han få en kopp kaffe? - Eller...
Vad jag helst skulle vilja ha är cigaretter och en pizza.
- Det kan vi tyvärr inte ordna. - Inte? Ni är ju från FBI!
- Du kan få vad de har i fängelsebutiken. - Fan ta er för att ni ödslar min tid.
Va?
Jag bara skojar med er.
Gör det något om vi spelar in?
Jag vet inte. Tony, gör det något?
- Har ni intyg? - Det är godkänt.
- Jag har inte godkänt något. - Du behöver inte göra det här.
Okej. Jag gör det, så länge jag vet... att jag inte måste.
- Vi tar över nu. - Ja, Tony, jag klarar mig.
Mr Brudos...
Vi intervjuar personer som har dömts för våldsbrott.
Det du berättar kan inte användas emot dig när du ansöker...
Är det er bandspelare?
- Elektroniken blir mindre och mindre. - Var är mikrofonen?
Ser du den blanka grejen överst?
Oj!
De skulle se de nya kamerorna. De får plats i fickan.
Det du berättar kan inte användas emot dig när du ansöker om frigivning.
Vi ska fråga dig om din familjebakgrund, tidigare beteende
och tankemönster kring dina brott.
Vårt mål är att publicera en statistisk analys
som inte kommer att innehålla ditt namn.
Jag väntade mig ett avbrott i monotonin.
- Vi kan gå rakt på frågorna. - Tack.
Okej. Då tar vi den förkriminella fasen.
Särskilt dagen innan du dödade ditt första offer, Laura Sullivan.
Jag dödade inte Laura Sullivan.
- Dödade du inte...? - De hittade aldrig kroppen.
Jag fälldes aldrig för mordet.
- Men du erkände. - Nej.
Den 27 juni 1969
erkände du morden på Laura Sullivan, Jane Weber och Kathy Schmidt.
- Utgå inte från det. - Varför inte?
De pressade mig att erkänna.
- Var det framtvingat? - Jag har tre livstidsdomar i rad
tack vare en sammansvärjning på Portlandpolisen.
Du erkände tre mord.
De drogade mig. Slog mig.
De lät mig inte prata med en advokat, skickade i väg min fru.
De hotade med att skada mina barn om jag inte erkände.
- Träffade du aldrig Laura Sullivan? - Jo, hon gick omkring utanför mitt hus.
- Och sålde uppslagsverk? - Ja.
- Så den delen av erkännandet stämmer? - Ja.
Du sa...
att hon hade gått vilse.
Det regnade, hon hittade inte rätt adress.
Men du sa att du hade beställt uppslagsverken?
Nej.
- Du sa inte det? - Vi började prata.
Hon ville bli modell.
Inte konstigt, hon var jättesnygg.
Jag sa att jag kunde fotografera henne.
- Och då bad du henne komma in i garaget? - Ja.
- Skickade familjen att köpa hamburgare? - Så att vi fick vara ifred.
Sedan slog du henne i bakhuvudet med en planka?
Jag kom på att jag inte hade någon film.
Jag bad om ursäkt och följde henne ut.
Okej.
Dagen innan du träffade Laura,
- kan du berätta hur du kände dig? - Du är visst något av en fotograf?
Jag fick min första kamera när jag var 15.
- Gillar du damkläder? - Det heter väl kvinnor?
- Man får inte kalla dem damer längre. - Kvinnokläder.
Jag prenumererar på tidningar. Jag hänger med.
- Du prenumererar på... - Mest skokataloger.
- Skokataloger? - Det är min porr.
- Masturberar du till det? - Det är så det brukar gå till.
- Masturberade du till fotona på offren? - Jag vet inte vad du menar.
Fotona som polisen hittade i ditt garage?
Såg du dem?
De är dåliga. Jag har inte tagit dem.
Vi såg dem faktiskt. På ett av dem... Holden, du kanske hittar det.
Har du tagit den här bilden?
Jag minns inte. Sedan barnen var små har jag haft minnesluckor.
Det är lågt blodsocker.
Jag kunde ha hoppat ner från ett tak utan att veta om det.
Ser du det där?
Det är du på fotot, vilket betyder att du tog det.
Och dödade tjejen.
Oj, oj, oj...
Kemper hade rätt.
Kemper?
Han sa att ni var idioter.
Men jag skulle kalla er... jävla dumskallar.
Stora Ed med sin stora trut.
Ni svalde nog vartenda jävla ord som kom ut ur den.
Och han måste ha njutit.
Så vitt jag vet avlyssnas all hans kommunikation.
Vad ska jag säga?
Fängelser är som syjuntor.
Folk skvallrar.
Det måste vi ta reda på.
Det påverkar studien om alla intervjuobjekt är brevvänner.
Jag ringer chefen på Vacaville.
Eller så går vi tillbaka och frågar.
Tror du att fängelsedirektören vet vad som pågår framför näsan?
Du kan lika gärna ringa.
Tror du att Kemper kallade oss idioter?
Det låter inte likt Ed.
Vi kan ringa Kemper och fråga.
- Om han kallade oss idioter? - Om han pratar med Brudos.
Då skulle vi vara idioter.
Ursäkta, jag har platsen i mitten.
- Jaha. Du kan sitta här. - Ja, men det står på min biljett.
Vi behöver prata. Det funkar för oss båda.
Jag tror att det är bäst om jag sitter på min plats.
Tack.
Du, Holden.
Tänder du på det här?
SAMSONITE SPARAR TID
- Men det är sexigt, va? - Nej.
Hur stor är skillnaden?
Det är ganska stor skillnad.
För oss, kanske.
Den här skulle kunna vara med i Playboy, lätt.
Filmer, tv.
Klassisk "kvinna i nöd".
Menar du att reklam skapar psykopater? Att alla män är perversa?
Nej, men sex sätter igång det.
Wendy har säkert en teori, men det är så här vi kommer åt honom.
Snälla. Jag kan byta med dig.
Det är skönt att kunna röra på benen.
Vad ska jag säga? Fängelser är som syjuntor.
Folk skvallrar.
- Fascinerande. - Tycker du?
- Lågt blodsocker. Lögn eller förnekelse? - Jag gissar på lögn.
Vi kan lära oss av det han inte säger.
- Alla är inte pratsamma som Kemper. - Just det, han pratade med Kemper.
Det finns inga bevis på att de hade kontakt.
- De kan ha haft det ändå. - Om det ändå vore sant.
- Om de brevväxlar kan det förstöra allt. - Kan det?
Hur kan studien vara giltig då?
Vore inte det... korskontaminering?
Vad skulle de prata om?
Skulle Brudos berätta om allt han gjort?
Det är två organiserade mördare,
men de är varandras motsatser i fråga om vad de erkänner.
Kemper är överdrivet öppen.
Brudos förnekar allt, även om man lägger fram bevis.
Det är ett nytt beteende att sortera efter:
Erkännande efter domen, eller icke-erkännande av skuld.
- Tycker du att det är spännande? - Ja.
- Vi fick ingenting användbart av aset. - Det fick ni visst.
Kanske rent akademiskt, men det handlar inte bara om ditt projekt.
Mitt projekt? När vi har sammanställt alla fakta kan alla använda det.
Menar du om fyra år?
Jag behöver kaffe.
Hans sätt att ljuga är intressant. Det är så överdrivet.
Som om ni skulle tro honom.
Vi avslöjade en lögn och då avslutade han intervjun.
- Träng inte in honom i ett hörn. - Sortering efter domen?
Vi vill veta vad som hände före gripandet, inte efter.
Alla kategorier är viktiga för korsreferenser och sortering.
Jag slår vad om att han har mer att berätta.
Läste ni om tjejen han knivhotade när han var 15?
Klädde av henne, tog bilder, låste in henne i en majslada.
- Och låtsades vara sin egen tvillingbror. - Ja, han pratade om Jerry.
- Det visar hur sjuk han är. - Kanske.
Att låtsas vara någon annan ger honom utrymme för vad?
Han började få blackouter när hans barn var små.
Så han pratar om sin familj. Bill, du kan prata om din son.
- Nej. - Försök.
Jag diskuterar inte min son med honom.
Prata inte om din egen familj. Du kan hitta på en. Det skapar förtroende.
Han bad om saker. Cigaretter, pizza. Ge honom det.
- När vill du åka tillbaka? - Det vill jag inte.
Nästa vecka?
Visst.
Holden, jag frågade en kompis på Portlandpolisen. Du kanske vill...
Linje två.
- Hallå? - Mrs Cooke?
- Ja? - Vem är det?
- Mrs Darcie Cooke? - Ja.
Hej, mitt namn är Bill Tench, jag är från FBI.
- Gäller det Jer? - Er före detta man, mr Brudos.
Måste jag prata med er?
Nej, men jag har bara ett par frågor.
Tyvärr. Jag bytte efternamn just därför.
Hon sa: "Gäller det Jer?"
Jer.
Skjortorna var snygga på dig. Du skulle ha köpt dem.
Jag gillar inte mönster.
Du klär dig likadant jämt.
- Jag klär mig diskret. - Ja, det kan man säga.
Nej.
38.
Är du säker? Jag brukar ha 37 1/2.
- Har dina skor varit trånga på sistone? - Kanske mina stövlar.
Okej. Jag hämtar storlek 38 i alla de här.
Ja, tack. Har mina fötter blivit större?
Det är bara en halv storlek. Det gör väl inget?
Jag vill inte ha stora fötter.
- Du har inte stora fötter. - Nej, och det vill jag inte ha.
- Aldrig. - Kom igen.
Jag behöver inga nya skor.
Snälla.
- Snyggt. - Får jag ta av mig den?
- Gillar du dem inte? - Jag ser ut som en Village-typ.
- Ursäkta mig. - Ja.
Vilken är den största storleken ni har de skorna i?
De där?
- Ja. - Jag måste se efter.
- Kan ni lägga undan ett par åt mig? - Javisst.
Hejsan, tjejer.
- Vill ni höra mer? - Säg var vi ska sitta.
Det behövs inte i dag.
Vad bra!
Ska vi bryta arm?
Vill du ha en cigg?
Ser man på.
Jag vill att han ska ge mig eld.
Hur fick du det där ärret?
Darcie fick reda på att jag raggade tjejer på universitetet.
- Hon anföll mig med en kniv. - Nähä?
Det är sant.
Hon älskade skräckfilmer.
- Vi skulle uppskatta ärlighet. - Om mitt ärr?
Vi vet att du har blivit påhoppad här.
Om ni redan vet allt, vad ska ni då med mig till?
- Vi vill ha detaljer. - Vi vill veta varför.
- Varför vadå? - Vi börjar med damkläderna.
Kan du vara lite tydligare?
I sitt vittnesmål sa din fru att du närmade dig henne i kvinnokläder.
Hon sa...
vad polisen ville att hon skulle säga.
Men du närmade dig henne klädd som kvinna.
- Är du gift? - Ja.
- Vad heter din fru? - Det angår dig inte.
Jag uppskattar ärlighet.
Nancy.
Hur hanterar Nancy sådant hon inte förstår?
- Vad menar du? - Min fru...
var inte så äventyrlig.
- Du var ung när du gifte dig. - 22. Hon var 17.
- Vad gillade du med henne? - Hon tog min oskuld.
Det låter gammaldags. Gifte du dig med första tjejen du låg med?
Det var inte så ovanligt 1961.
Men du hade... intressen vid det laget.
Du snodde underkläder från tvättlinor.
Du fotograferade en naken tjej när du var 15 år.
Jag var en normal amerikansk kille.
- Berätta om skorna. - Vilka skor?
I ditt garage.
- Damskorna. - Frugan gillade att shoppa.
Det var nästan 100 par, de flesta i storlek 49.
Jaså, de. Vänner skickade dem till mig.
- Vänner? - Just det.
Varför skulle vänner skicka skor till dig?
- Det var ett skämt som gick för långt. - Det var intressant.
Vad är det där?
En belöning för ärlighet.
Kom igen, Jerry. Dina vänner skickade inte skorna.
Vad ska jag säga? Jag samlar på dem.
- Har du på dig dem? - Det behöver jag inte.
Behöver inte, för vadå?
- Du vet. - Runka.
Han är gullig.
Att ha på sig dem är väl en del av njutningen?
- Varför är han så intresserad? - Jag frågar för Darcies skull.
Hon fattar det inte. Vi hördes på telefon.
- Jaha. - Hon är trevlig.
- Min fru... skulle inte prata om mig. - Före detta fru.
Hon skilde sig för att skydda barnen.
Och byta efternamn?
Det underlättar nog för dem i skolan.
Vad skulle de säga till sina vänner?
Inte bara om morden, utan om damkläderna?
- "Pappa är en transa", "pappa är bög"? - Skit på dig.
Hur fan funkar det med skorna?
Han vill så gärna veta.
Jag kan berätta för Darcie. Hon är förvirrad.
- Hälsa henne från mig. - Det ska jag göra, "Jer".
- Tony! Kom hit! - Vad gör du?
Dra åt helvete.
- Det är bara frågor. - Jag har fått nog!
- Vad är det? - Jag är klar.
- Vänta lite. - Jag är klar.
Bill, säg det.
Vi pratade inte med din jävla fru. Hon lade på.
Och du glömde nåt.
De är nya.
Största storleken de hade.
Du borde ha tagit med dig Nancys...
- Dra åt helvete. - Detsamma!
När började du bli intresserad av damskor?
Det började inte. Intresset fanns alltid där.
Det måste ha varit en tidpunkt i puberteten när det blev... sexuellt.
- Jag hade mitt första par när jag var fem. - Fem?
- Fem år gammal? - Stilettklackar.
Hittade dem på ett skrotupplag och tog hem dem.
Varför då?
Jag hade aldrig sett något liknande, bara på bild.
- Hade inte din mamma höga klackar? - Aldrig.
Vad tyckte hon när du tog med dig dem hem?
En gång kom min mamma in när jag runkade.
Jag hade inte låst dörren till sovrummet.
Är det sant?
- Ja. - Vad gjorde hon?
Hon blev chockad.
Som om det vore en dödssynd. Hon sa att jag behövde hjälp.
- Ville hon hjälpa till? - Psykologisk hjälp.
- Min mamma brände skorna. - Stilettklackarna?
Släpade ut mig i trädgården, hällde fotogen över dem och tände på.
- Vilken grej. - Hon sa att hon hade velat ha en flicka.
- Ville hon att du skulle vara en flicka? - Hon hade ju min bror.
- Sa hon det? - Jämt.
Varför blev hon så upprörd när du kom hem med skorna?
Jag hade på mig dem inomhus.
Försökte du bli det hon ville att du skulle vara?
Va?
Försökte du vara en flicka?
Nej, för fan, jag har aldrig velat vara en flicka.
Jag gillade skorna. Jag vet inte varför hon blev så arg.
Jag tog min lärarinnas skor, och hon blev inte galen.
- Din lärarinnas skor? - Mrs Kernegan. Första klass.
Hon sparkade av sig dem under katedern.
- Klackar? - Låga, men snygga.
Hon kollade våra väskor. När hon hittade dem trodde jag att hon skulle bli galen,
men... hon var bara nyfiken.
- På vadå? - Varför jag hade tagit dem.
Kvinnor vill alltid veta allt, eller hur?
- Det tror de i alla fall. - Ville Darcie veta?
Det är knepigt när man är gift.
Antingen måste man förneka sig...
- eller ha sitt eget revir. - Som en golfbana.
Jag satte lås på garaget, installerade en snabbtelefon
ifall hon behövde något från frysen...
Så att hon inte skulle hitta dina troféer.
Det hade hon inte velat göra.
Vad fan?
Tony!
- Det var otroligt. - Ja.
Det där om att mamman brände skorna.
- De höga klackarna funkade. - Det kan man säga.
Får jag fråga en sak?
- Var det sant att din mamma kom på dig? - Ja.
- Var det inte obehagligt att säga det? - Alla har råkat ut för det.
Du berättar något personligt för ett mördarsvin.
Det besvärade mig.
Handlar det här om Nancy?
- Det är inget fel... - Om du är oberörd av det här
så är du sjukare än jag trodde eller så lurar du dig själv.
Hallå?
Var är du?
De sa nästan att det var vårt fel.
Nancy, jag vet inte vad jag ska säga.
Jag hoppades på lite mer än så.
Jag kan inte prata om det nu.
Brians lärare tror inte att vi bryr oss tillräckligt.
Att det är därför han får utbrott.
- Vi måste göra något. - Ja.
Är det "Ja, jag vet" eller "Ja, ja"?
Det första.
Vill du gå ut i kväll eller inte?
Ja, men varför är du så här?
Som sagt, jag kan inte prata just nu.
- Har du lyssnat klart? - Ja.
Visst är det bra?
Kan du fatta vad han sa om sin mamma?
Har du lyssnat på det?
Vad är det i lådan?
Holdens idé. Vad tror du?
- Är det skor? - Han fick erektion.
- Var inte det tanken? - Vi ville få honom att prata.
Ni lockade honom med skorna och ljög om hans fru.
Han ljög om Kemper, så vi körde samma taktik.
- Så det var hämnd? - Nej. Vi talade hans språk.
Det här är en vetenskaplig studie.
Jag ska förklara en sak. Killar kommunicerar på ett visst sätt.
Det kan verka hårt, men det är en kod. Det får fram konflikten.
Tack för upplysningen om manliga ritualer.
- Ni struntade i vårt frågeformulär. - Det var ditt och funkade inte.
Ni tvingade honom att erkänna att han har kvinnokläder.
- Ja, tränga under ytan. - Transvestism är en del av hans psyke.
Hans fixering vid kvinnors kläder, kroppar, att han vill äga dem, inta dem.
Om vi förstår det kan vi se det hos en annan mördare.
Transvestism är inget förstadium till mördarbeteenden.
- Det sa jag inte. - För många är det en harmlös uttrycksform.
- Många? - De som gör det.
Men ofta sexuellt. Sex driver våra intervjuobjekt.
Ibland är det sexuellt. Transvestism har funnits i alla tider, i alla kulturer.
- Vill du undervisa, åk hem till Boston. - Ni talade inte hans språk.
Ni trakasserade honom för något som hotar er egen manlighet.
- Va? - Intervjun var personlig.
- Nej, det här är personligt. - Hör ni...
Du är irrationell.
- Vad är det här? - Jag kanske är chockerad,
- över din brist på objektivitet. - Ska vi vara objektiva?
Du uppmuntrade oss att använda våra familjer för att komma åt honom.
- Vi måste använda strategier. - Jag sa "Använd falsk information"...
Nej, det sa du inte. Och det går inte.
Man kan inte kommunicera med Brudos och vara falsk.
Vi kan tjata på honom eller öppna oss för honom, men allt har ett pris.
Musikterapi.
Hon har gott rykte. Hon har säkert tio års erfarenhet...
Tack.
Men hon bor i Charlottesville.
Jag letade efter någon i Washington DC. De borde ju ha musikterapeuter där
med alla politikers barn, men det kanske anses för alternativt.
Hon kanske inte är en hippie, vi hördes bara på telefon, men hon lät trevlig.
Professionell.
Jag kan skjutsa en gång i veckan om han går tidigare från skolan.
Det kanske vore bra efter det som hände i dag.
- Vad tar hon betalt? - 45 dollar.
I timmen?
En och en halv timme.
- Nancy, det är mycket. - Som en golfklubba.
Ja, men man får behålla golfklubban.
Jag fick ett tips om en barnpsykolog i Woodbridge, mycket närmare.
När fick du det?
För ungefär en månad sedan.
Varför sa du inget?
Jag vill inte skicka honom till en psykolog.
- Inte jag heller. - Men för det priset är det bättre.
- Snälla. Det handlar inte om pengarna. - Självklart inte.
Jag...
Jag hoppades att det inte skulle gå så här långt.
Det är en privatskola. Om han fortsätter att bita andra barn blir han utslängd.
Han är mobbad, så han försvarar sig.
- Han skulle ha börjat ett år senare. - Det är nog inte problemet.
Han funkar bra med mig och Julie.
Vissa böcker rekommenderar musikterapi när barn behöver kommunikationsträning.
Kommunikationsträning, heter det så?
Det är vad vi två behöver.
Jag är trött. Kan vi sluta för i kväll?
Hej, Julie!
Vi är hemma lite tidigare i kväll.
Hej.
Är allt som det ska?
- Hur är det med Brian? - Han sover.
Har det hänt något?
Jag hittade något under hans säng.
- Vadå? - Jag har ingen växel, så här är en bonus!
Hon hittade det här under Brians säng.
Jag är så ledsen.
Du vet att jag är FBI-agent och har en del otäcka fall.
Det är från kontoret. Jag borde låsa skåpet.
- Du borde inte ha sett det. - Brian såg det också.
Javisst.
- Det är vårt fel. - Det är mitt fel.
- Han snokar. - Vi får hålla koll på honom.
- Vi får försöka förklara... - Jag förklarar att inget är fel.
- Att inget är fel? - Kom.
Hur är det?
Mina föräldrar vill att jag ska få riktig arbetslivserfarenhet,
så jag har sökt jobb på köpcentret...
Men du kan väl fortfarande sitta barnvakt ibland?
Det blir nog svårt.
Julie...
Du har jobbat åt oss i flera år.
- Jag är ledsen, mrs Tench. - Glöm inte dina pengar.
Säg hej då till Brian från mig.
Julie.
Jag vet att skåpet har ett lås. Jag måste bara hitta nyckeln.
Eller skaffa ett nytt. Jag har haft det i 20 år.
Grabben är som Houdini. Jag kanske ska köpa ett kassaskåp.
Varför tar du hem det alls?
Jag måste ta hem jobbet ibland.
Måste du ta med dig sådant där hem?
Vad gör du med det?
Försöker hitta ledtrådar.
- Du berättar ingenting om ditt jobb. - Nu vet du varför.
- Du behöver inte skydda mig. - Jag försöker skydda alla.
Nej, du måste skydda din son!
Vad gjorde han på mitt kontor?
Vi kan inte bevaka honom jämt. Han försöker alltid komma in där.
För han vet att han inte får. Jag sätter lås på dörren!
Han försöker komma närmare dig!
Ibland hittar jag honom i klädkammaren. Provar dina slipsar, går runt i dina skor.
Jag är här på helgerna nu. Då har jag mer tid.
När du inte är på golfbanan så längtar du dit.
När du leker med honom tittar du på klockan.
- Han är inte särskilt kul. - Inte särskilt kul?
Jag vet hur det låter, men jag har försökt.
- Han är inte intresserad. - Det krävs mer än att dyka upp.
Du måste leka med honom.
Han vill inte prata. Han vill inte kramas. Han ser mig inte ens i ögonen!
- Han är inte hopplös. - Men det kanske jag är!
Vill du se vad jag jobbar med varje kväll? Kom.
Det där är bara toppen på isberget.
En ung mamma med en son i Brians ålder. Mördaren gjorde samma sak med honom.
Vill du se fotot? Jag har det här nånstans.
Det här är intressant: En kvinna knivhöggs och våldtogs, brösten avskurna.
Det var hennes pojkvän, hans bror och deras syster. En liten familjeaffär.
Det här jobbar jag på nu: Den trevlige Jerry Brudos.
Mördade fyra kvinnor, knappt äldre än Julie. Hängde dem i garaget.
En ringde på hos honom av misstag. En hade motorstopp.
En tog han i ett parkeringshus när hon skulle äta lunch med sin mamma.
Jag är ledsen.
Jag vet.
Jag är ledsen.
TONFISK
Det bästa du vet...
Quantico-blandning.
Tack.
Mamman.
Mamman och skorna.
Något hände där.
Uppenbarligen.
Vad var det?
Hennes reaktion?
Hur stark den var. När hon brände skorna så framstod de som förbjudna.
Vilket blev en del av den sexuella fantasin.
Men lärarinnan hade en annan reaktion,
så han får dubbla budskap från två vuxna kvinnor om sina impulser.
Brudos sa att han var attraherad av damskor före allt det.
Han var fem när han hittade stilettklackarna.
Alla håller inte med om Freuds teorier,
men han hade rätt om hur unga vi är när vi formar preferenser.
Så när började det?
Hur knöts det till hans sexualitet?
Fanns det ett tillfälle när någon kunde ha... ingripit?
Du ställer de rätta frågorna.
- Jag vill ha de rätta svaren. - Det vill väl alla?
Jag är glad att du är här.
Jag har funderat på en annan vinkel med Brudos.
Minns du vad Wendy sa om att slå ifrån sig ansvar?
Jag vill inte höra.
Okej.
Fairfieldpolisen.
Får jag prata med kommissarie McGraw? Bill Tench från FBI.
- Han är ute. Kan jag ta ett meddelande? - Ja.
Be honom titta på fotona från Ada Jeffries-fallet.
- Ada Jeffries? - Ja.
Han ska titta på knutarna som hon var bunden med.
Det är knopar, men Fairfield ligger i inlandet.
- Det ska jag framföra. - Tack.
- Är du tillbaka på Fairfield? - Vi skulle ju kolla upp det.
- Är det något... - Holden, lämna mig ifred.
Någon har vaknat på fel sida.
Bill.
Det jag sa i går om att vara objektiv...
Du hade rätt. Det är skitsnack.
Det är väldigt svårt.
Jag har träffat galningar. Jag har varit militär.
Föreläsningarna gick som en dans.
Jag pratade gärna om det här, men vad fan visste jag?
De här personerna är extremt skadade och vet hur man skadar andra.
- Jag går på tomgång. - Kan du inte ta ledigt?
- Nej. - Prata med någon?
- Jag pratar med dig. - Någon yrkeskunnig.
Du är yrkeskunnig.
- Jag är din kollega, inte din terapeut. - Terapeut?
Det är inget sådant.
Tiderna har förändrats. Du behöver inte vara ståndaktig.
Han är helt immun.
Hur lär jag mig det?
- Hallå där. - Gud, vad du är fin.
Det är du med.
Det är så skönt att vara klar med proven.
Jag har lagat mat.
- Det var jättegott. - Låt inte så förvånad.
- Du har låtit mig vänta. - Gör inte fina flickor det?
- Det funkade. Vi gifter oss. - Så att jag kan laga mat åt dig? Nej.
Skål för din matlagningsteknik.
- Skål för din avsugningsteknik. - Sluta.
För att du förändrade mitt liv, fick mig att öppna ögonen...
- Inspirerade mig att börja plugga igen. - Skålade vi inte för mig?
Du ska veta att jag ser dig.
Hur hängiven och disciplinerad du är.
Du.
- Du har modet att följa din nyfikenhet. - Okej. Nu räcker det.
- Och du står ut med mitt tjat. - Det gör jag.
Jag är så glad att jag finns i ditt liv.
Kom.
Håll kvar den tanken.
Vad är det?
Gillar du det inte?
Jo.
Hur är det?
Det känns konstigt.
Det här...
Det här är inte du.
Det är det som är poängen.
Undertexter: Annie Nilsson